Духовні читання
Непісні розмови
Біблійні читання
Меса
Розарій
Коронка до Божого Милосердя
Святий дня
Молитва
Дитяча катехиза
Житія святих
Ранкова молитва
Розарій
Годинки
Ранкова молитва
Святий дня
Біблійні читання
Недільні читання
Молитовна лінія
Св.Літургія з Катедри св. Олександра (Київ)
Катехиза
На
собі Григоренко відчув, що таке комуністична система доносів. Якось на світанку
він несподівано прокинувся і встиг
зупинити в дверях свою першу дружину Марію: вона бігла в НКВД на Луб’янку, щоб
донести на чоловіка, який,
мовляв, отримав зашифрованого листа... А той лист надійшов від старшого брата
Івана...
Це
було, так би мовити, громадянське прозрівання. І
було прозрівання – чи, іншими словами, дозрівання, – релігійне. Воно посилилось
у часі війни. Григоренко командував дивізією. Навесні 1945 року цю його дивізію перекидали через
Високі Татри на новий напрям. У горах ще білів сніг. На перевалі Григоренко вийшов з машини – і, пише він,
“дослівно остовпів, замилуваний незвичайною, небесною, як кажуть, красою. Це було рано-вранці. Сонце ще було десь
там за горами, але його промені пробились сюди й освітили якимось чарівним
світлом високі стрункі сосни, гірські скелі, сніг, нашу дорогу, що звивалася
схилами, військові вози, які неначе застигли на дорозі, і над усім цим –
велетенське, блакитне, золотаве небо”.
“Я
стояв, дивився, – продовжує Григоренко, – і думка моя – яскрава й чітка –
пронизала мій мозок: та хіба можна повірити в те, що така краса з’явилася
внаслідок випадкового збігу обставин; повірити в те, що творець усього сущого –
випадок! З’явившись, ця думка вже не покидала мене. Спостерігаючи бурхливе чи
спокійне, лагідне море, споглядаючи зоряне небо чи безмежні простори полів, я
думав: і це також випадковість? І те, що я народився, ходжу, думаю, страждаю –
так само випадковість? То для чого я тоді
існую?”.
Вам необхідно авторизуватись, щоб мати змогу залишити відгук.